ADGANG INNVILGET
Formålet med dim mak er ikke å skade noen, men å hjelpe andre.
Dim mak kan både helbrede og drepe mennesker.
Det er chis natur.
Chi kan brukes hvis man vil slå utvortes ...
...eller innvendig.
Slår man mot de indre organene, gjør man stor skade.
Utvendig kan man bare flytte dem litt.
Eller man kan gå mot det indre.
Sifu, jeg ble veldig imponert over hvordan du ødela vannmelonen.
Kan du lære meg det? Kan du gi meg en leksjon.
Finn din indre chi, og angrip meg.
Det er du som trenger avtalen.
Du har 24 timer. Jeg er opptatt med familiegreier.
- Hei, pappa. - Vi snakkes.
- Hei, vennen min. - Du har ikke pakket ennå.
Jeg har noe jeg må gjøre først, men...
Du drar i forveien sammen med bestefar George.
- Jeg kommer en dag etter dere. - Ja vel, da.
- Får vi virkelig se hester der? - Ja.
- Vi får kanskje se din mors hest. - Kult.
- Er du klar? - Jeg er ikke ferdig med å pakke.
- Ja vel, vennen min. - Ok, ha det.
Takk for at du lar Amanda bli med oss.
Jeg kjenner henne knapt lenger.
Det går bra. Jeg mistet ei kone, hun mistet ei mor.
Hvis denne turen hjelper henne med å bearbeide det...
er det verdt alt.
Klart, alt er i orden.
Amanda og jeg flyr i kveld, så kommer du en dag senere.
Gir en gammel mann sjansen til å være sammen med barnebarnet sitt.
Hun minner meg sånn om mora si.
Unnskyld, jeg vet at du savner henne like mye som meg.
Vet du hvor vi skal bo?
- Jeg skriver det ned. - Nei, la meg. Fortere.
Pokker. Jeg vet at du ikke vil miste den.
La oss bestille. Dette stedet er en time unna kaos.
CIAs hovedkvarter, Langley i Virginia
PASSORD:
IRS.com - ADGANG INNVILGET
- Jack. - Rogers.
- Jeg er god. - Jeg trenger ikke IRS' tjenester.
Jeg kan slette all skattegjeld.
Vet du hva? Skaff deg et liv.
Jeg blir flau over deg. Jeg synes synd på deg.
- Vær snill, Jack. - Gjør det du kan.
Ingen verdsetter genialitet lenger.
- Ignorerer du meg? - Hvorfor skulle jeg gjøre det?
- Forstår du? - Ja. Jeg forstår det.
Bucuresti, Romania
Romanian Airlines ønsker flight RA1476 fra Philadelphia velkommen.
Den har nå ankommet til gate 7. Bagasjen kommer...
- Pappa! Pappa! - Hei.
Hei, Jack. Godt å se deg. Du, bærer. Ok.
Jeg har en bil utenfor.
Vi kjører limousin. En av de få godene jeg har igjen.
Hei, Amanda.
Jeg glemte passet mitt. Kom og hjelp meg med å lete.
Du kan lukke bagasjerommet.
Siste utkall til flight KL...
- Jeg fant det. - Det gjorde du sannelig.
Bra, jenta mi. Jeg legger det her denne gangen. Kom.
- Hei, Jack. - Pass godt på denne.
- Å nei. Ikke deg, Harry. - Hva gjør du her, Jack?
- Hva gjør du her? - Jeg bor her.
- Så du bor her, hva? - Ja.
Bare gå du, jeg kommer straks.
- Står til? Blir du med på en drink? - Ha et fint liv.
Jack?
Vent. Jack, Jack...
Herregud, kom nå.
Kom, Amanda. Kom hit.
Amanda.
Pokker.
Spring. Vi stikker.
Gi meg telefonen. Gi meg den helvetes telefonen!
Herregud!
Spring. Spring.
- Flytt dere. - Samme gamle Jack.
Jeg blir med, enten du liker det eller ikke. La oss ta drittsekkene.
Noen tok ungen. Han følger etter dem. Hva skal jeg gjøre?
Jeg følger etter dem.
- Slipp meg ut av bilen! - Slutt opp. Sett deg tilbake.
Sett deg ned!
Ta på bilbeltet.
Gjør det nå.
Nå!
Pokker.
Dukk!
Noen andre følger etter oss.
Pokker, vi mistet dem.
Kom igjen, Jack. Purken kommer.
Vi drar til skjulestedet, fyller bensin og stikker.
Greit.
Vær så god. For gamle dagers skyld.
- Du, Harry? - Ja.
Hvor er dattera mi?
- Tror du jeg vet det? - Det sa jeg ikke.
La meg si det sånn.
Jeg har ikke sett deg på sju-åtte år, og så dukker du mirakuløst opp.
Jeg kommer til flyplassen, fire-fem mennesker dør...
og dattera mi er borte. Vet du hva jeg tror?
Jeg vet hva du tror. Du stoler ikke på meg.
Jeg har ingen svar, Jack.
Ja vel, Jack.
Vi har alltid gjort det på din måte.
Det er trygt her, bare bli sittende.
Jeg kommer innen en time.
Vi finner henne, Jack. Det lover jeg.
Pokker.
Han er din.
- Hør her... - Sett deg inn i bilen.
De kidnappet henne nok for å få tak i det George ga deg.
- Du, Harry. - Hæ? Hva?
Hvordan vet du at noen har gitt meg noe?
Ålreit. Du kjenner vel til MK Ultraprogrammet?
Jeg kjenner godt til bevisene.
De har utviklet programmet så det til og med skremmer dem.
- Ja. Og? - Det er et virus.
De som utsettes for det får ulike typer kreft eller influensa.
Folk dør av det innenfor et år, og det kan ikke spores.
Ikke særlig pent.
Hva har dette med dattera mi å gjøre?
George hadde formelen. Han stjal den fra Black Ops-avdelingen.
Han ville selge den til høystbydende.
- Og hvem er de? - FSB. En ny avdeling i KGB.
Sånn er det. Og de tror du har den, Jack.
Og de gir ikke slipp på Amanda før de får den.
Og du tror FBI kan hjelpe oss, ikke sant?
Ja. De vil snakke med oss.
Du har to timer til å finne dattera mi. Forstått?
- Ja. - To timer.
Den amerikanske ambassade
- Du ser sliten ut, Harry. - Ja, frue.
- Hvor er pistolen din? - Han tok den.
Det var ikke bra.
Vi finner han, ambassadør. Vi har folk over hele byen.
- Men Harry, du må hjelpe oss. - Med hva?
Han vet ikke noe. George ville aldri ha sagt noe.
- Skal vi tro på det? - Det er sant. Han beskyttet dem.
Du kjente George. Han ville aldri ha utsatt dem for fare.
George ville aldri ha forrådt noen.
Hvis han var så beskyttende, hvorfor kom han da hit?
Amandas mor ble født her. Det er fem år siden hun døde.
- Vær så snill. - Hva har du til oss, Harry?
- Jeg har ikke funnet ut det ennå. - Funnet ut hva?
George ville aldri reise med noe så følsomt som dette.
Han ventet på en kurér.
Vi tror Jack er kuréren, og derfor er alle ute etter han.
Det er mange nervøse mennesker der ute.
Kødder du? Biokjemisk krigføring gjør enhver nervøs.
Han har ei åtte år gammel datter der ute.
Finner du henne ikke med det samme...
ringer jeg til folk jeg kjenner. Jeg setter meg ikke ned og venter.
Han sitter ikke og venter på at vi finner henne.
Han driver et stort firma. Han er ute av spillet.
- Han har ingen grunn til å... - Han har en pistol.
Det høres ikke ut som en sjef. Han ville aldri holde seg unna.
- Han var vel ute av kontroll før? - Han driter i at det er hemmelig.
- Man kødder ikke med han. - Det vet vi.
Det spiller ingen rolle lenger.
Hør her, frue. Jeg skal møte Jack om et par timer.
Skal du møte Jack?
Du kan spørre han om hva som helst da.
Han vil bare ha tilbake dattera si.
Hva om Jack ikke hadde den?
Jeg holder deg ansvarlig.
Noen spor etter jenta?
Like etter eksplosjonen ble hun kidnappet av en drosje.
Eksplosjonen? Hvem?
Jeg blir kvalm av denne dritten.
Vi kunne ikke ta sjanser. Vi finner henne, ambassadør.
Ja, det gjør dere.
Hadde Jack visst at han hadde noe, ville han gitt opp nå.
Hva med dattera? Hva om hun er kuréren?
Hvem har dattera di?
CIA vil drepe deg?
Det er hun som har dattera mi. Men...
Det vet dere vel allerede.
Dette er Anya. Kom hit, Anya.
Hun er drosjesjåfør.
Alle drosjesjåfører her i byen jobber for politiet.
Hun er som en av oss. På riktig side.
Og hun har ikke dattera di.
Unnskyld, men hvorfor er jeg her?
Jeg tror dere gjør en stor feiltakelse.
- Jeg er ferdig med å snakke. - Du er ferdig når vi sier det.
Hei.
Harry?
Schmitt og Chambers blir med deg til treffpunktet.
På tide. Kom, vi drar nå.
Vi kan vel ordne dette selv om George er død?
Den lille jenta er nøkkelen. Det er jeg sikker på.
Tyggis?
Han driver med kampsport. Stormester eller noe sånt.
Jeg holdt på med noe av det der i militæret.
De der krigerske greiene ser bra ut. Det gjør seg bra på film.
Men i virkeligheten? Det tror jeg ikke.
- Dere vil ikke kødde med han. - Ikke det?
- Feil tidspunkt. - Jeg småprater bare.
Jack?
Drittsekken gjør aldri det han sier han skal gjøre.
Jack?
Jeg håper for din skyld han er her, for vi vil virkelig snakke med han.
- Hei, Harry. - Hei, Jack. Hvor har du vært?
Jeg er litt skuffet. Jeg trodde bare vi to skulle møtes.
- Så hvorfor er han her? - Kom an. Vi må snakke sammen.
Si oss hvor den er.
Vi vil hjelpe deg, Jack.
Og for å bevise det...
Jeg er lei for det, Harry.
Faen!
Du er ferdig, Jack!
Pokker!
Amerikanerne begynner å slurve.
Nei. Du... Du må hjelpe meg. Det er ikke trygt her.
- Politiet er på sporet av meg. - Men Harry skal jo hjelpe deg.
Harry er død.
Det gjelder bare en dag, så flytter jeg henne.
- Greit. Jeg passer på henne. - Takk.
Hei, du!
- Kom her. - La meg være. Slipp meg.
Og hva skjer da? Hva?
Du kjenner ingen her. Du er ikke kjent her i byen.
Du vet ikke hvor faren din er. Vær snill pike.
- Vet du? - Ikke ennå, men jeg skal finne han.
- Hvorfor kidnappet du meg? - Jeg kidnappet deg ikke.
Jeg reddet deg så du ikke ble såret.
Hvem er det?
Det er familien min.
- Hvor er de? - De døde for tre år siden.
Jeg jobbet som hemmelig agent i England.
Og jeg trodde jeg jobbet for de riktige folkene.
Det viste seg at jeg stolte på feil folk.
Vi måtte flykte fra landet, og på en eller annen måte...
fikk de tak i mannen min og dattera mi...
og det var siste gang jeg så dem.
Likene deres ble funnet et år senere.
Men du slutter aldri å tenke på dem, hva?
- Savner du dem? - Ja, det gjør jeg.
Harry fortalte meg om mora di. Jeg er så lei for det.
Det går bra.
Hva het hun? Hva het dattera di?
Hun het Maria.
Pokker også.
Sir?
Ja.
- Ja, Waters. - Det er meg.
- Schmitt, gi meg en oppdatering. - Vi mistet han.
- Sier du at du mistet Jack? - Jeg mistet Jack.
- Har du objektet? - Jeg har verken Jack eller objektet.
Pokker, Schmitt. Hva med Harry?
Vi kom, og før jeg visste ordet av det var Harry og Chambers døde.
Helvete brøt løs. Jeg vet ikke hvordan.
- Hvor er Jack? - Han er borte.
Kom hit med en gang. Og ikke snakk med noen på veien.
Greit.
Faen. Faen!
Sett deg her og vent.
- Ring meg hvis det blir problemer. - Ja.
Hvorfor jager alle oss?
George ga noe til faren din som noen veldig gjerne vil ha.
Så hvis pappa gir det tilbake, blir alt bra?
Vent her. Jeg kommer snart. Takk.
Hva i helvete skjedde, Schmitt?
Vi kom fram. Plutselig var Harry og Chambers døde og drittsekken borte.
- Hvordan skal vi finne han? - Jeg har ringt litt rundt.
Skal du spre det over hele byen?
- Jeg trenger 24 timer. - Greit, du får 24 timer.
Rapporter tilbake til meg. Ikke ødelegg dette.
- Du lever godt. - Jeg er ikke i humør til besøk.
Jeg forstår.
Du og den russiske vennen din vil like dette.
Vi bør elske det.
Vi har funnet det du har mistet.
- Jeg mister tålmodigheten. - Amerikaneren er ikke død.
- Har du arrestert han? - Ikke ennå.
Når vi gjør det, går eiendommen til høystbydende.
Nasjonalitet er underordnet.
Sitt ned... Dans vakre jente, dans.
Det spiller ingen rolle hvem jeg får det fra...
...uten det lever vi på amerikanernes nåde.
- De burde vært døde for lenge siden. - Senere, konsentrer deg.
Han er her bare på grunn av dattera si...
og det eneste sporet til henne er drosjen.
Dans for meg!
Ta meg med til et sted hvor jeg finner kvinner og stoffer.
- Jeg tror jeg vet hvor du vil. - Fint.
Vent her et øyeblikk. Jeg kommer straks.
Vent i baksetetet eller ved siden av.
Vet dere hvor jeg kan få kjøpt litt? Jeg vil feste.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg vil ha litt av det.
- Jeg har en stor fest oppe i gata. - Har du penger?
Jeg har mye penger.
Bli med inn.
Hva vil du ha?
Tja...
Jeg har hørt at dere har noen flotte jenter her, og jeg vil feste.
Og...
- Hva har skjedd med han? - En kokainulykke.
Det er best at han har den på. Han skremmer jentene med ansiktet.
Det var morsomt.
Jeg hadde planer om å kjøpe litt stoffer...
men jeg liker ikke illegale varer. Kan du skrive ut en resept?
- Ring meg senere. - Ja, ha det.
Alt jeg trenger i kveld er en jævla amerikansk kjekkas.
Liker du ikke amerikanske kjekkaser?
Drep tosken!
Det var ikke en kokainulykke. Det er syfilis.
Står til? Går det bra?
Fint.
- Hørte jeg skudd? - Nei, det var bare høy musikk.
- Greit. - Kjør nå.
Jeg leter etter ei jente. Hun kjører drosje.
Hun kjører en blå Mercedes og snakker med engelsk aksent.
- Vet du hvem det er? - Kanskje.
For nok penger får du nok mange idéer.
- Så kjør meg til henne med en gang. - Greit.
Hva tror du?
Greit, jeg er sjenerøs. Jeg gir deg alt.
Kjøp en leilighet til mora di.
Takk.
Jeg har amerikaneren. Hvor mye?
Vi har funnet amerikaneren. En drosjesjåfør ringte fra Club Lido.
Send noen enheter dit, nå.
Hva?
Vi overhørte en samtale på politiradioen.
En drosjesjåfør anga han etter en tur.
Hør her.
Kjenner du en kvinnelig drosjesjåfør som heter Anya?
- Nei. - Nei?
Ut alle sammen!
Jeg lurte på om du kom inn eller ventet utenfor.
- Du må være desperat. - Jeg er desperat.
Vet du hvorfor? Noen har dattera mi.
Hvor mye betyr hun for deg?
Hun er verdt mye. Både mitt og ditt liv.
Skal jeg hjelpe deg, må du gi meg det Harry lovte meg.
Du må gi meg et pass og hjelpe meg til Amerika.
Gjerne det. For dattera mi, ikke deg.
- Jeg skal tenke på det. - Tenke på det?
Greit. Tenk på det du, så gjør vi det på den tøffe måten.
Jeg har dårlig tid.
Du må fortelle meg det jeg vil vite. Fort.
- Jeg forteller ikke noe. - Å jo, da.
Hvis ikke, dreper jeg deg.
- Det ville du aldri gjøre. - Jo.
Nei.
- Du er ikke som dem. - Du er forvirret.
Du er ikke som dem.
Jeg er litt som dem, bare mye, mye verre.
Dra til helvete.
Pokker.
Han er amerikansk statsborger. Finner dere han, er han vår.
Det er ikke så lett. Han er etterlyst nå.
Han er beskyttet av ambassaden.
Selv en som deg kjenner vel til diplomatisk immunitet?
- Dra til helvete! Han er vår. - Klart. Til en pris.
Stikk herfra.
Dum og grådig.
Du skulle hente han til oss. Hva skjedde?
Hva sa du til han?
Han er ikke her.
- Hvor er jenta? - I sikkerhet.
Du er så feig.
Pose.
Hvor sendte du han?
Hva?
Jeg sendte han til mora di.
Bli her. Han må være her et sted.
Bilen min står utenfor.
Vi drar hjem til meg.
Finkjem stedet!
Jeg vil vite alt om henne. Navn, nummer, hvilke tamponger hun bruker!
Mente du det du sa om Amerika?
La oss få en ting klart. Det har ingenting med deg å gjøre.
Det handler om dattera mi. Jeg gjør hva som helst for å få henne tilbake.
Du sier at du kan gi meg dattera mi tilbake...
men hvorfor ikke gi henne til skurkene?
Jeg må tenke på meg selv.
De gir meg ikke det jeg trenger og vil ha.
Dattera di blir brukt som pant og jeg nøytraliserer maktmiddlet deres.
Får jeg henne tilbake, bryr jeg meg ikke om hva du gjør.
- Du må stole på meg. - Det er litt tidlig ennå.
- Jeg fant filene hennes. - La oss dra.
Sett to betjenter rett over gata, i tilfelle hun gjør noe dumt.
Dere to blir igjen her og holder øye med stedet.
- Ambassadør? - Det forsvinner visst for deg.
- Ingenting jeg ikke takler. - Du ser sliten ut.
Jeg gjør ferdig dette, tar et par uker fri og drar til ei solrik øy.
Kanskje jeg skal la deg starte tidlig på ferien?
Ambassadør, jeg har aldri sluttet midt i en sak før.
- Hvor lenge? - To dager.
Kanskje en.
Hold meg informert.
Neste gang noe går galt...
vil jeg vite om det et halvt hjerteslag etter deg.
- De betaler oss ikke godt nok. - Nei.
- Jeg må tisse. - Tiss, da.
Jeg kan ikke tisse midt på gata.
- Hvor skal du? - Leiligheten hennes står åpen.
- Er det snuten? - Hva?
- Purken. Vi kjører rundt på baksida. - Ja, sir.
- Du har visst hatt besøk. - Faen også, politiet.
Jeg trodde alle drosjesjåfører i Bucuresti jobbet for politiet.
Vet du hva de vil deg?
Jeg er sikker på at dattera mi har vært her.
Ja. Jeg flyttet henne til et sikrere sted.
Ta meg til henne nå, ellers blir det verst for deg.
Jeg har aldri køddet med deg.
Jeg har dokumenter jeg må hente, så blir jeg med deg.
Hent sakene dine, så drar vi.
Saudiene hevet akkurat prisen. De vil betale 40 millioner dollar.
- De er redd det er på gata. - Hev prisen mer. Følg med russerne.
Rører de seg, tar vi dem.
Hva med drosjejenta? Hva har du på henne?
Du hadde rett. Hun og mannen jobbet for oss for noen år siden.
- Vi har en adresse til. - Undersøk den.
Pokker. Jeg drepte en purk.
Du høres ut som en nybegynner. Kanskje det er en del av det.
- Vet du hva? - Hva?
Hadde du ikke drept henne, hadde nok hun drept oss.
Det kan vi ikke vite. Nå må du virkelig hjelpe meg.
Du må lære ikke å stole på noen og følge intuisjonen.
Får jeg det jeg vil ha, får jeg deg ut herfra. Det lover jeg.
Du får det du vil ha.
- Hvor er vi? Hva slags sted er det? - Vi må holde lav profil en stund.
Gud, det trengte jeg.
Er du ikke glad?
Tenk at jeg drepte en kvinne.
- Vi må gjøre det vi må. - Du ser heller ikke så glad ut.
Jeg blir gladere når jeg får tilbake dattera mi.
- Ja. - Ja.
Amanda.
Det var noe jeg ville si til deg.
Det virker som du vil at alle skal tro du pisser is.
Kald, hard, tøff kvinne.
Men jeg kjenner deg. Jeg ser hjertet ditt.
Du er bløthjerta og følsom. Du bryr deg og jeg takker deg.
Kom hit, vennen min. Det går bra.
Du henter jenta. Jeg tar hånd om krøplingen.
Her er adressen til et gammelt sted hun brukte.
- Er Amanda der inne? - Ja. I øverste etasje.
Nei.
Amanda!
Gi meg objektet, ellers ser du aldri dattera di igjen.
Ta det med ro.
Og du... slipp pistolen.
- Hallo? - Hei.
Jeg heter Urich.
Det er Urich.
- Hvem? - Han, den lille.
- Du forstyrrer meg. - Unnskyld.
- Jeg har et lite problem. - Politimannen har et lite problem.
Vi må møtes.
Hvor vil du møtes da?
På taket av parkeringshuset.
Greit.
George var veldig smart. Han visste at jeg alltid har med meg denne.
Hva faen er det? En penn?
Det er bare en stift, det er det som er her inne.
- Hva er det? - En mikroinnkapslet nanochip.
Dekket med epoksy.
Hvis noen prøver å fjerne epoksyen, eller oppløse den...
uten å kjenne den rette formelen, ødelegger de informasjonen på chipen.
Men hvis noen, rett eller feil person, får tak i den...
legger de den i en petriskål med riktige kjemikalier...
og får all informasjonen.
Hva om feil person får tak i den?
Får de denne, vil de prøve det på mennesker og mange vil dø.
- Ingenting er verdt et liv. - Det er spillets regler.
Så kjør meg til en stille telefonboks ikke langt herfra.
- Hvem vil du ringe? - Jeg har venner jeg kan stole på.
Du sa at hvis de får tak i den vil mennesker dø.
De får ikke det de tror de får.
Og livet handler om å bytte. Livet er alltid en handel.
Jeg har noe de vil ha, de har noe jeg vil ha.
La oss sette i gang.
Rogers, kan du hacke meg inn til MK Ultra?
- For å stenge det for alltid. - Det tar litt tid, men det går.
- Spiller du på begge lag? - Nei.
Nei. Jeg sverger på at jeg skal ta han.
- Når? Når? Når? - Jeg vet ikke.
- Jeg trodde vi var venner. - Det er vi. Familie.
- Det er Anya. - Hei, Anya.
Han møter amerikanerne på hovedbiblioteket.
- Når? - Kl. 10.00.
Hvorfor forteller du meg det?
Han har det du vil ha, og jeg trenger forsikring for framtida.
Din lojalitet vil bli belønnet.
- Han kommer. - Fint.
Få opp helikopteret. Sjekk alle smug i denne byen.
Vet vi hvor de skal, blir vi kanskje tidlig ferdig.
Er du sikker på at du vet hva du gjør?
Nei, men det har aldri stoppet meg før.
Er du sikker på at du vil bli med?
- Hva prøver du å slippe unna? - Ingenting.
Det er farlig. Jeg vil vite at du vil bli med.
Jeg vil være der.
Da drar vi.
Målet er observert.
Vi har sett de ettersøkte.
Vi har mistet dem mellom trærne.
Se etter dem, vi har mistet dem.
Fiendtlig skudd!
Vi er truffet!
Vi styrter.
Mayday, mayday.
Jack.
Det var en overraskelse.
- Det er mange som leter etter deg. - Ja, de sier det.
Det er noen uskikkelige unger der ute som leter etter meg.
Du snakker om Black Ops. Jeg har aldri likt dem.
Det gjør meg kvalm at regjeringen vår fortsatt opererer slik.
Av og til. Bare av og til.
Så sammen med deg og dine er jeg trygg.
Jack, jeg er lei for at du har blitt en del av denne dritten.
Du har ikke vært en del av spillet på lenge. Alt er annerledes nå...
og jeg tror Harry hadde rett.
- Du vil bare ha tilbake dattera di. - Ja. Det er alt.
Jeg vet ikke mye om det biokjemiske krigføringsspillet...
men jeg liker ikke å bli brukt...
og da jeg fant den kjemiske forbindelsen...
tenkte jeg at det ikke var så bra om det kom i feil hender...
så jeg spredde det litt rundt. Strødde det utover.
- Det finnes ikke lenger. - Det var det jeg ville høre.
Du skal ikke bekymre deg for mine menn.
Men hvis de andre får tak i deg, kan jeg ikke hjelpe deg.
Da står du alene.
Vel, som du vet, har jeg hørt de ordene før.
Jeg håper vi ses.
Ja?
Jack Foster har tatt kontakt. Han vil møtes.
Han har det vi leter etter.
- Hvor og når? - Hovedbiblioteket. Kl. 10.00.
- Han tror du har dattera hans. - Det er latterlig.
- Vi kommer. - Trenger du forsterkninger?
Nei. Jeg ordner det. Ingen grunn til å skremme han.
Bucurestis hovedbibliotek
- Fikk du ordnet det? - Hva da?
Jeg har ikke tid til tull. Kom du deg inn?
Selvfølgelig. Folkene våre lærte dem hvordan dritten fungerer.
NEKTET ADGANG
Pokker også.
- Stol på meg. - Du bør ordne det.
Du vet vel hva som skjer hvis du ikke ordner det?
Eventyrstunden er over.
Hvor er dattera mi?
Hun er trygg. Hvor er objektet?
Jeg har objektet, men du får det ikke før jeg ser dattera mi.
Pappa!
Greit.
- Jeg vil ha henne her nede. - Nei.
Du har 60 sekunder på å gi meg objektet...
eller så stuper hun utfor balkongen.
Jeg har objektet her. Ok? Jeg vil ha dattera mi her nede.
- Da er vi ferdige her. - Ikke vær dum.
Plan B!
Jeg har henne!
Skynd deg!
l ditt land kaller de visst dette en meksikansk posisjon.
Det stemmer.
Uansett hvor god du er med pistolen, kan du ikke treffe begge to.
Gi meg objektet, takk.
Jeg gir deg objektet og pistolen...
men jeg må være sikker på at du går din vei.
Greit.
- Jeg får gå når du har fått det? - Ja.
Ingen varm velkomst?
Skuffelsen i øynene dine er patetisk.
Hvor er det nydelige barnebarnet mitt?
- Hvorfor? - Viruset var Waters avtale.
Jeg stolte ikke på Harry eller han, så du fikk spille hans kurér.
Fikk jeg Harry til å ta jenta, ville du gjøre stor skade.
De ville bruke all sin tid og energi på å jage deg.
Utmerket strategi, men den slags manipulasjon gjør meg forbanna.
Kom igjen, Jack. Vi er voksne menn. Vi er begge en del av spillet.
Og vet du hva? Akkurat nå vinner jeg.
Akkurat nå betyr ingenting, for situasjonen endrer seg fort.
Ikke sant? Og det er ikke over.
Det er ikke over før ulvene tuter.
Så kom igjen, Jack. Gi meg det jævla objektet.
NEKTET ADGANG
ADGANG INNVILGET
Jeg er et geni.
SYSTEMET LUKKER UMIDDELBART
- Trykket du på... -Lukker?
Systemet lukker umiddelbart.
Sikkerhetsanordningen er satt i gang.
Systemets nedlukning har begynt.
Jim, lukk opp.
- Ti, ni, åtte, sju, seks... - Hei! Lukk opp!
...fem, fire, tre, to, en. - Lukk opp døra!
Nød...
Hvor skal vi?
Vi drar til parken. Vi møter han der.
- Hvem? - Hvem tror du?
Pappa.
Pappa!
Hvordan går det med jenta mi? Bra?
- Jeg har savnet deg. - Og jeg deg.
Har du vært snill jente? Flink og tapper for meg? Ok.
Bra jeg kan brukes til noe.
- Som mitt ord. - Ja, frue.
Det var det jeg snakket om.
Dette er siste utkall til flight...
Jeg holdt i hvert fall mitt ord.
Takk.
Ok, vennen min. Pass på deg selv.
Vær forsiktig.
- Pass på deg selv, vennen min. - Ja da.
Vi hadde noen forviklinger i Romania...
men vi hygget oss da, ikke sant?
- Ja. - Du var så modig.
Jeg vil takke deg og jeg har kjøpt en fin gave til deg.
Og tar du eplebiten i hånda di...
og reiser deg og snur deg, vil du se gaven din.
- Den er til deg. - Til meg?
Den er vakker.